Формування екологічної мережі : методичні рекомендації до практичних робіт - Карпюк, Зоя Костянтинівна (Волинський національний університет імені Лесі Українки, 2024)
Розвиток мережі природоохоронних територій є важливою частиною євроінтеграції України, тому що природоохоронні вимоги в країнах Європейського Союзу на сьогодні значно вищі, ніж в Україні. Нормативноправовими підставами збереження довкілля в Європі є програми «Натура–2000», що діє в межах країн-членів Європейського Союзу, – для організації системи територій спеціального збереження, «Емеральд» (Смарагдова мережа Європи) – аналог «Натура–2000», де охоплено програмою більше країн Європи, не лише членів ЄС. Для забезпечення створення зеленого каркасу Центральної і Східної Європи було прийнято Краківську декларацію. Один із перспективних напрямів втілення Всеєвропейської стратегії збереження біологічного та ландшафтного різноманіття пов’язаний із розбудовою Всеєвропейської екологічної мережі – системи поєднаних, екологічно цінних природних площ, що забезпечують цілісність і неперервність біосфери. Це один із механізмів впровадження у практику стратегії збалансованого розвитку. Проєкти формування різнорівневих екомереж реалізуються у низці країн, зокрема в Україні. В Україні розробляються три рівні екомереж: національний, регіональний, локальний. Для кожного із зазначених територіальних рівнів екомереж вирішуються свої специфічні завдання, що дозволяє поєднати всі цінні для збереження біоландшафтного різноманіття елементи території в єдині екомережі найвищого рівня, зокрема Всеєвропейську. Важливими при проєктуванні є екомережі регіонального і локального територіальних рівнів, бо щодо них формулюються конкретні модельні питання про віднесення тих чи інших територій до елементів екомереж. Найдетальніше здійснюється проєктування локальних екомереж, у процесі чого ретельно визначаються всі структурно-функціональні елементи екомереж та їхнє місцезнаходження, вирішення відповідних питань щодо землеустрою та інші. Мета навчально-методичного видання – систематизувати і конкретизувати знання, набуті у процесі вивчення освітнього компонента. Уміщено завдання практичних робіт із освітнього компонента «Формування екологічної мережі» та методичні рекомендації щодо їх виконання. Подано теоретичні відомості до кожної із тем, перелік основних та додаткових літературних і картографічних джерел, завдання для самостійної опрацювання, контрольні питання. Для перевірки засвоєння матеріалу наводиться перелік питань для підготовки до заліку. Рекомендовано для здобувачів вищої освіти географічного факультету денної і заочної форми навчання спеціальностей 106 Географія.
Keywords: екологічна мережа; природно-заповідний фонд; ландшафти; природний коридор; буферна зона; ренатуралізація; 502.1(072)